Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- משטר האפרטהייד בדרום אפריקה‬ ‫התאפיין בדיכוי אכזרי של האדם השחור. -‬
‫- כל סוג של התנגדות‬ ‫נתקל במפגן קשה של כוח -‬
‫- והותיר שובל של צער ומוות. -‬
‫- טבח שארפוויל ב-1960 במשולש ואל‬ ‫היה אירוע שכזה -‬
‫- וההשלכות שלו, עשרות שנים לאחר מכן,‬ ‫עדיין קיימות בקרב קהילה זו -‬
‫- אנדרטת שארפוויל -‬
‫- המרכז לזכויות אדם‬ ‫מתחם תערוכות -‬
‫- המרכז לזכויות אדם בשארפוויל -‬
‫אז ממש כאן, במקום הזה,‬
‫רוב הקורבנות נפלו בעת המנוסה מפני המשטרה.‬
‫רובם נורו בגב,‬
‫זה מספר לכם מה באמת קרה כאן.‬
‫בום!‬
‫עד היום…‬
‫אף אחד מהשוטרים או מהממונים עליהם,‬
‫לקחו אחריות על כך.‬
‫אף אחד לא נשלח לכלא.‬
‫אף אחד לא התייצב ואמר,‬
‫"אני מצטער על 69 הנשמות השחורות‬ ‫שמתו כאן באותו יום."‬
‫היי, טיפש שכמוך!‬
‫חיים, לא נשמות!‬
‫כמה פעמים אומר לך, טיפש?‬
‫מאם זיקודה, זה אותו הדבר, חיים ונשמות.‬
‫החיים נגמרים, הנשמות ממשיכות.‬
‫אל תתייחסו אליהן. תתמקדו בי.‬
‫הן רק מתפללות.‬
‫למה הן מתפללות?‬
‫הן מתפללות כדי שדבר כזה לא יחזור על עצמו.‬
‫אז הן מתפללות כך מאז 1960?‬
‫לא. כמובן שלא.‬
‫לא, הן ממשיכות מנהג מדורות קודמים,‬
‫והן יעבירו את התפילות אל הדור הבא.‬
‫אל תתייחסו אליהן יותר מדי,‬ ‫הן חבורה של רוחניקיות משוגעות.‬
‫אבל אני רוצה להסתכל.‬ ‫לא רואים דברים כאלו בכל יום.‬
‫נהר ואל משתרע לאורך 1,120 ק"מ.‬
‫והוא מפותח מבחינה כלכלית.‬
‫בדרך כלל, בשעה הזו,‬
‫רואים סירות ששטות לאורכו ומסיבות,‬
‫אבל מחיר הדלק גבוה מאוד עכשיו.‬
‫התושבים משתמשים בנהר הזה‬ ‫לצרכים מקומיים ומסחריים.‬
‫הנהר הזה…‬
‫הוא יסוד החיים של משולש ואל.‬
‫טוב, נעבור לנקודה הבאה.‬
‫אנא שמרו על החפצים שלכם.‬
‫אם אינכם בוטחים באף אחד, תבטחו בי.‬
‫קדימה.‬
‫גברתי, לעזור לך?‬
‫היי, גברת.‬
‫בואי, אנחנו הולכים.‬ ‫-אני באה.‬
‫לא כדאי לך ללכת לאיבוד כאן.‬
‫לא אלך לאיבוד כאן.‬
‫סבתא?‬
‫הגיע הזמן לאכול.‬
‫אני אוכל אחר כך, ילדתי.‬
‫אבל…‬
‫לא אכלת.‬
‫לא אוכל להזריק לך על בטן ריקה.‬
‫אני לא רעבה.‬
‫אם לא תאכלי, גם אני לא אוכל.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫את מתכוונת להרעיב את עצמך?‬
‫אם זה מה שיידרש כדי לגרום לך לאכול.‬
‫בסדר. אז אני אוכל.‬
‫תתיישבי, סבתא.‬
‫רק קצת.‬
‫אני מתפללת שאבותיי יגנו עליך, ילדתי.‬
‫אני בטוחה שיש להם דאגות גדולות יותר.‬
‫אל תתנהגי כאילו אבותינו לא קיימים.‬
‫אם הם היו קיימים…‬
‫הם היו מרשים את כל זה?‬
‫את רואה רק את הדברים הרעים…‬
‫ומתעלמת מהדברים הטובים שהם עשו.‬
‫כמו מה?‬
‫כמוך, ילדתי.‬
‫הלוואי שהייתי מספיקה.‬
‫ילדתי…‬
‫את מספיקה.‬
‫לא, סבתא. אל תגידי את זה.‬
‫תני לי, אני אוכל.‬
‫אבוי.‬
‫לא נראה שזה מספיק.‬
‫תכיני יותר.‬
‫לא אעשה את הטעות הזו שוב.‬
‫את שוב תיכנסי להלם.‬
‫את רוצה לסיים את האוכל לפני הזריקה?‬
‫אני רוצה שאת…‬
‫תשלימי את הלימודים שלך.‬
‫היי, סבתא.‬
‫תני לי להזריק.‬
‫אני אזריק לעצמי.‬ ‫-לא, סבתא.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫ישנת טוב?‬
‫נהדר.‬
‫ובכן, מסתבר שכבר היית כאן.‬
‫ב"ואל"?‬
‫לא ממש.‬
‫אז מה כן?‬
‫כמעט נולדתי כאן.‬
‫אבי הוצב כאן בשנות ה-60,‬
‫ונולדתי לאחר מכן בקייפטאון.‬
‫אז פספסתי את כל האקשן‬ ‫שהפך את המקום הזה למפורסם.‬
‫לא הייתי מתאר את זה ככה.‬
‫סליחה. בדיחה גרועה, אני יודעת.‬
‫אני מתארת לעצמי שתושבי המקום‬ ‫מתמודדים עם האבל בצורה דומה.‬
‫עם בדיחות גרועות?‬ ‫-הייתי עושה את זה.‬
‫והמדריך הזה…‬ ‫הוא באמת הכי טוב שיכולנו למצוא?‬
‫הוא גרוע.‬
‫הוא משוגע.‬
‫איך את מתמודדת?‬
‫מתמודדת עם מה?‬ ‫-ובכן, עם מה שלא יהיה.‬
‫כולנו מתמודדים עם משהו.‬
‫תמיד חשבתי שאנשים מבקרים באנדרטאות,‬
‫של אירועים שקרו שנים אחרי שהם בכלל נולדו,‬
‫הם בוודאי מחפשים דרך‬ ‫להרגיע את מה שמציק להם.‬
‫תלוי באיזה צד של האירוע אתה נמצא.‬
‫כן, כנראה.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אשמה לבנה, אלא מה?‬
‫קארמה.‬
‫קארמה מה?‬
‫זו הסיבה שאני כאן.‬
‫כדי לצלם תמונות לעלוני תיירות.‬
‫עלוני תיירות?‬
‫זה מרגש מאוד.‬
‫איזה חתול הרגת בגלגול הקודם?‬
‫כדאי שנלך.‬
‫אנחנו נוסעים בעוד 20 דקות, בואי נאכל משהו.‬
‫רעב וראש חם, זה לא שילוב טוב.‬
‫כן, אתה מספר לי?‬
‫אתמול הראש שלי הסתחרר.‬
‫התחלתי לראות דברים.‬ ‫-אילו דברים?‬
‫ראיתי גבר בעשן.‬
‫יש כאן הרבה כאלו.‬
‫אחד מהם יושב מולך.‬
‫אומנם במצב לא משהו, אבל עדיין…‬
‫מצטערת, שון. אני לא מעוניינת בגברים.‬
‫לא הייתי מנחש. כלומר,‬
‫ובכן, זה בסדר מצדי.‬
‫אני מקווה שיהיו עוד הפתעות בסיור של היום.‬
‫לא הייתי מטפחת יותר מדי ציפיות.‬
‫ובכן…‬
‫נסייר באנדרטה של טבח, לא ב"גרנד ראפידס".‬
‫אני רוצה יותר "בנג בנג" עבור הכסף שלי.‬
‫אני מקווה שתמצאי משהו מעניין.‬
‫אולי.‬
‫אולי כבר מצאתי.‬
‫- "ג'אמה"‬ ‫בית הלוויות -‬
‫סליחה.‬
‫את.‬
‫אני יכולה לצלם אותך?‬
‫לכי לנהר.‬
‫הלכתי לנהר. אין שם כלום.‬
‫היא מחכה לך.‬
‫הנהר מחכה לי?‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-תפסיקי.‬
‫למה? את לא אוהבת צילומים?‬
‫זו גסות רוח.‬
‫אני מצטערת… אלו רק תמונות.‬
‫האנדרטה נמצאת שם.‬
‫אני לא בתצוגה.‬
‫לא באתי בשביל האנדרטה.‬
‫אז מצטערת בשבילך.‬
‫כל הכיף שם.‬
‫אני חושבת שאיתך יותר כיף.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫אפשר לבקש ממך טובה?‬
‫תוכלי לעשות לי סיור?‬
‫תהיי המדריכה שלי.‬
‫באמת, אני רצינית. בבקשה.‬
‫את גרה פה ומכירה את האזור‬ ‫ואת כל המקומות המעניינים.‬
‫המדריך שלנו, הוא פשוט…‬
‫בכל מקרה…‬
‫אשמח אם תעשי לי סיור.‬
‫את רצינית?‬
‫אוכל לשלם לך.‬
‫כמה?‬
‫מאה ראנד ביום.‬
‫תני לי לחשוב על זה.‬
‫על מה יש לחשוב?‬
‫יש לי עיסוקים.‬
‫כמו מה?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫רגע.‬
‫הינה המספר שלי.‬
‫תתקשרי אליי…‬
‫לאחר שתחשבי על זה.‬
‫שמי טיירה בלאק.‬
‫מקייפטאון.‬
‫סיה, מ… כאן.‬
‫סיה.‬
‫היי.‬
‫איך מצאת אותי?‬ ‫-זה לא היה קשה.‬
‫את מוזרה מאוד.‬
‫אני לוקחת את הסיורים שלי ברצינות רבה.‬
‫תראי, גברת…‬ ‫-טיירה.‬
‫גברת טיירה, סבתא שלי חולה מאוד.‬
‫לא אוכל לעזוב אותה לזמן רב.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫לא ידעתי. בבקשה.‬
‫תקראי לי טיירה, רק טיירה.‬
‫תרצי שאעזור לך?‬
‫חשבתי שנסיים את המטלות שלך,‬
‫ונוכל להתחיל בסיור שלי.‬
‫לא אמרתי שאעשה לך סיור.‬
‫כן, אבל גם לא אמרת שלא תעשי את זה, נכון?‬
‫טוב, זה בטח לא קשה מדי.‬
‫כאן ראיתי אותך בפעם הראשונה.‬
‫חשבתי שזה היה ברחוב.‬
‫לא. שם נפגשנו, זה לא המקום שבו ראיתי אותך.‬
‫ובכלל, אפילו שם‬ ‫לא הרגשתי שזו הפעם הראשונה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את יודעת…‬
‫אני מרגישה שאת מוכרת לי.‬ ‫כאילו שידעתי, כאילו שהכרנו בעבר.‬
‫אולי בגלל שאנשים כמוך‬ ‫חושבים שכולנו נראים אותו הדבר?‬
‫לא.‬
‫אבי תמיד אמר,‬
‫"אם יש תעלומה,‬ ‫התשובה הפשוטה ביותר היא התשובה."‬
‫הוא היה מורה?‬
‫מי?‬
‫אבא שלך.‬
‫שוטר.‬
‫אני מבינה למה באת לכאן.‬
‫למה?‬ ‫-הנהר.‬
‫תמיד זורם בכיוון אחד.‬
‫כמו הזמן, הוא נע קדימה,‬
‫לוקח אותך איתו‬ ‫אל המקום שבו את צריכה להיות.‬
‫סיה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-למה?‬
‫חכי.‬
‫לא הראיתי לך הרבה.‬ ‫-עוד תראי.‬
‫היי.‬
‫אז את מסתובבת עכשיו עם אנשים לבנים?‬
‫מאיפה באת?‬
‫אני ממש מתנשם.‬
‫אני חושב ש…‬
‫נתת לי שיקוי אהבה.‬
‫אתה מאשים אותי?‬
‫ממש לא.‬
‫הייתי עושה את אותו הדבר.‬
‫ראו אותך בנהר?‬
‫יש לך חברה לבנה עכשיו?‬
‫למה? אתה מקנא?‬
‫באישה לבנה?‬
‫לא.‬
‫ספו.‬
‫אני רוצה לדעת מה היא רוצה.‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫היא ביקשה שאהיה‬ ‫המדריכה שלה בסיור בשארפוויל.‬
‫אבל אני לא בטוחה,‬ ‫נדמה שהיא רוצה משהו אחר.‬
‫הלבנים האלו…‬
‫הם באים לכאן מדי שנה‬ ‫ומתנהגים כאילו שאכפת להם מהטרגדיה שלנו.‬
‫זה בכלל קרה בגללם.‬
‫אתה חושב שהמצב היה שונה,‬ ‫אילו הטבח לא היה קורה?‬
‫אני לא יודע. סבתא שלי עדיין הייתה בחיים.‬
‫ואולי היא הייתה מתה מזקנה.‬
‫לא, סיה.‬
‫עדיף למות מזקנה מאשר מירייה בגב.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כל מוות זה אותו הדבר.‬
‫נגיד שהיית צריכה לבחור,‬
‫איך סבתא שלך תמות. במה היית בוחרת?‬
‫ספו, לא נדבר על זה.‬ ‫-דווקא כן.‬
‫תבחרי.‬
‫סבתא כמעט מתה פעם.‬
‫היא לקחה מנת יתר של אינסולין ולא הייתי שם.‬
‫ואו.‬
‫חשבתי שאינסולין הורג אותך‬ ‫רק כשאין לך מספיק ממנו.‬
‫אבל באותו רגע אני זוכרת שחשבתי לעצמי…‬
‫אולי עדיף לה למות ככה.‬
‫בשינה שלווה.‬
‫את רואה?‬
‫הייתי מעדיף שזה יקרה לסבתא שלי.‬
‫אבל במקום זאת…‬
‫אסור לנו לשכוח‬ ‫את המוות הנוראי של בני עמנו.‬
‫איך אנחנו אמורים לשכוח,‬ ‫כשמאם זיקודה והנביאות שלה מזכירות לנו?‬
‫כן, הזקנה הזו משוגעת.‬
‫מסתבר שהיא רואה דברים.‬
‫תגידי לי.‬
‫מה את יודעת עליה?‬
‫החברה הלבנה שלך.‬
‫היא גרה בקייפטאון.‬
‫היא אוהבת לצלם ואבא שלה היה שוטר.‬
‫זה מתחיל להיות הגיוני.‬
‫אביה היה שוטר‬ ‫שירה בשחורים במהלך האפרטהייד.‬
‫עכשיו היא מכוונת‬ ‫את המצלמה שלה כלפי שחורים.‬
‫זה לא נגמר.‬
‫ספו, קראת לי כי רצית לדבר על האישה הלבנה?‬
‫באמת…‬
‫לא בכל יום מישהי שאתה מכיר‬ ‫הופכת למושא הרכילות של העיר.‬
‫מי מדבר עליי?‬ ‫-כולם.‬
‫איך את חושבת שאני יודע?‬
‫אתה באמת רוצה לדבר על האישה?‬
‫אני רוצה לדעת עליה.‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫-את רוצה לדבר על משהו אחר?‬
‫לא, תשכח מזה.‬
‫די, סיה.‬
‫סיה.‬
‫מותק.‬
‫- זכרו את שארפוויל -‬
‫- תנו לו רובה עכשיו‬ ‫להגנה ולניצחון -‬
‫- פגיעה באחד היא פגיעה בכולם -‬
‫וראיתי אותו. זה היה ביטיס מתנפח.‬
‫ביטיס מתנפח.‬
‫אני אומרת לך, ראיתי את הנחש ופשוט קפאתי.‬
‫אני מבינה אותך.‬
‫אבל חשוב להתעמת עם הפחדים שלך.‬
‫התעמתי עם הפחדים שלי, התעמתי עם הנחש הזה.‬
‫והוא לא הכיש אותי.‬
‫היי. מה את עושה כאן?‬
‫מצטערת, אני…‬ ‫-באמת, לא כך מקבלים אורחת.‬
‫מאיפה השגת סיגריה?‬
‫מהחברה שלך.‬
‫היא ממש נחמדה.‬
‫אנחנו לא חברות.‬
‫אני לא רואה את זה ככה.‬
‫אל תתייחסי למצב הרוח שלה. היה לה קשה.‬
‫תודה. זה בסדר. היא לא רוצה אותי פה, אז…‬
‫תודה על השיחה ועל הסיגריה.‬
‫את תחזרי.‬
‫בקרוב.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫הלכת לזמן רב.‬
‫מצטערת, איבדתי את תחושת הזמן.‬
‫הייתי עם ספו.‬
‫קיבלת את ההצעה של הגברת הזאת?‬
‫שמעתי שהיא הציעה לך עבודה‬ ‫ופשוט הלכת עם ספו.‬
‫היא ביקשה את כספה בחזרה?‬
‫לא, היא אמרה…‬
‫שלא רצית להשאיר אותי לבד.‬
‫היא החליטה לארח לי לחברה.‬
‫אני לא יודעת מה היא רוצה מאיתנו.‬ ‫מה היא מחפשת כאן?‬
‫היא מוצאת חן בעיניי.‬
‫היא מזכירה לי מישהי שאני מכירה.‬
‫ומי זאת?‬
‫הבוסית שלך לשעבר, גברת לרנו?‬
‫לא.‬
‫הכלבה המזוינת ההיא.‬
‫אז הנשים מקייטו מאנור,‬
‫שבמשך עשרות שנים‬ ‫התפרנסו מעשיית בירה מתוצרת בית,‬
‫לפתע מצאו עצמן בצרה.‬
‫ממשלת האפרטהייד אסרה‬ ‫על הכנת בירה מתוצרת בית.‬
‫ואם תפסו אותך, היי…‬
‫הרסו את ביתך או שנשלחת לכלא, אני אומר לכם.‬
‫הדרך היחידה למכור את זה היא במחתרת,‬ ‫ואפילו כך היו בעיות.‬
‫וכאילו שלא די בכך,‬
‫אז הממשלה החליטה‬
‫שהיא תפתח מסבאות ראויות.‬
‫אתם יודעים מה זה "ראויות"?‬
‫אתה כבר לא יושב על ארגזים או קופסאות מתכת.‬
‫אתם מבינים? יושבים ככה, כמו אנשים לבנים,‬
‫ושותים בירה מבקבוקים.‬ ‫אתם יודעים, כמו האירופאים.‬
‫כן.‬
‫ואז הגברים שכחו לחלוטין‬ ‫מהנשים ומהבירות שהן הכינו,‬
‫וזה מאוד הכעיס את הנשים.‬
‫כן, זה היה מכעיס גם אותי.‬
‫ואז קרה דבר אפילו יותר דרמטי.‬
‫מה?‬
‫הנשים כעסו כל כך שהן התחילו למחות.‬
‫הן חסמו רחובות כדי לוודא‬ ‫שהגברים יפסיקו לפקוד את המסבאות.‬
‫ואז הגברים…‬
‫התקשרו למשטרה.‬
‫טיפוסי.‬
‫השוטרים הגיעו ואז…‬
‫התפתחה מהומה שלמה.‬
‫אני אומר לכם, רובים, אלות, אש.‬
‫ובאירוע הזה…‬
‫שוטר מת.‬
‫מת?‬ ‫-מת.‬
‫טוב, הידד לנשים, אני אומר.‬
‫כן, זו הבעיה.‬ ‫אנשים לבנים פשוט אומרים "הידד".‬
‫"הידד"? אנשים מתו שם, צ'יף.‬
‫אנשים מתו, צ'יף.‬
‫כן.‬
‫אבל שמונה שנים לאחר מכן,‬
‫כשאנשים הפגינו כדי להעביר חוקים,‬
‫אותם שוטרים היו שם.‬
‫זכרו שהם סבלו מטראומה‬ ‫לאחר שחבריהם מתו באירוע שכזה.‬
‫אז מה הם עשו?‬
‫מה הם עשו?‬ ‫-מה?‬
‫הם פתחו באש.‬
‫אז אתה אומר שהצרות התרחשו,‬
‫כי משטרת האפרטהייד‬ ‫סגרה חשבון של שמונה שנים?‬
‫בדיוק.‬
‫זו הייתה נקמה.‬
‫נשמע לי כמו בולשיט.‬
‫כן.‬
‫מה בולשיט בזה?‬
‫השוטרים פתחו באש כי הם פחדו.‬
‫שוטרי האפרטהייד‬ ‫לא היו זקוקים לסיבה כדי לדפוק אתכם.‬
‫אתם שחורים, זו סיבה מספקת.‬
‫זה סיפור שתוכל לספר בסיורים שלך.‬
‫כן, אבל זה לא יעזור,‬
‫כי זה סיפור משעמם וישן, לא?‬
‫ובכן, כבר מאוחר מדי לזה.‬
‫מי שם?‬
‫זו המדריכה החדשה שלי.‬
‫היא יפה ממך.‬
‫בוס… נו, באמת.‬
‫סבתא שלי ביקשה שאתנצל בפנייך.‬
‫כך חשבתי.‬
‫התייחסתי אלייך לא יפה. אני מצטערת.‬
‫אני בסדר, הכול טוב.‬
‫תרצי להצטרף אלינו?‬ ‫-לא.‬
‫השלמתי את משימתי. אני צריכה ללכת.‬
‫טוב, אלווה אותך.‬
‫אל תהיה טיפשה.‬
‫איך בעצם מצאת אותי?‬
‫לא אמרתי לך איפה אני משתכנת.‬
‫כולם יודעים שכאן התיירים אוהבים להשתכן.‬
‫אז מה שלום סבתך הגוססת?‬
‫היא בסדר.‬
‫כמה זמן יש לה סוכרת?‬
‫היא אמרה לך.‬
‫יותר מדי זמן.‬
‫מתי את נוסעת?‬
‫אני…‬
‫אולי אשאר קצת יותר זמן ממה שתכננתי.‬
‫למה? קרה משהו?‬
‫העבודה שלי לא הסתיימה.‬
‫יש לי רק כמה תמונות משעממות של האנדרטה.‬
‫כל אחד יכול להשיג תמונות כאלו.‬ ‫אני צריכה יותר מזה.‬
‫למה את צריכה את התמונות האלו?‬
‫זה לא בשבילי, אלא…‬
‫לא משנה.‬
‫העניין הוא שאני צריכה תמונות טובות.‬
‫אני בטוחה שיש כאן מקומות מעניינים.‬
‫ודברים…‬
‫צריך רק לחפש דברים יוצאי דופן ו…‬
‫ואו, תראי אותך.‬
‫את יפהפייה, כמו יהלום.‬
‫אז זה מה שאת עושה? מוכרת מקומות?‬
‫מוכרת מקומות.‬
‫כן, זו העבודה שלי לעת עתה,‬
‫אני מנסה להפיק מזה את המיטב.‬
‫אבל המקום הזה…‬
‫כל אדם וכל דבר כאן, פשוט…‬
‫כל כך מוכר לי, וגם לא.‬
‫ומישהי עדיין חייבת לי סיור.‬
‫אז איפה תרצי להתחיל?‬
‫אולי אתחיל בסקירת חיי הלילה.‬
‫כלומר, כמו מחנאות?‬
‫לא.‬
‫כמו מסיבות.‬
‫אוכל לרקוד בשבילך.‬
‫מה?‬ ‫-שמעת אותי.‬
‫למה?‬
‫אני מעדיפה אותך על פני מישהו זר.‬
‫אני… זה ייראה מוזר.‬
‫מה רע בשתי נשים שרוקדות?‬
‫את יודעת מה?‬
‫ריקוד אחד.‬
‫וסיימנו לערב זה.‬
‫גבר, תהרוג את האישה הלבנה.‬
‫אתה צריך להגיע לכאן.‬
‫בוא הנה.‬
‫ספו, חכה.‬
‫היי, תפסיק.‬
‫עופי מכאן עם השטויות שלך.‬
‫איפה האנשים שלך?‬
‫למה אתה מדבר על האנשים שלי ושלך,‬ ‫כשרק שנינו עומדים כאן?‬
‫מה, אתה לא מספיק גבר…‬
‫כשזה רק אתה ואני?‬
‫את כלום בשבילי.‬
‫באמת?‬
‫אז למה אתה מתנהג כמו מאצ'ו,‬
‫בפני החברה שלך וכל האנשים הנפלאים האלו?‬
‫אלו האנשים שלי.‬
‫זה מה שמפריע לך, נכון?‬
‫זו הנקמה שלך.‬
‫אז אתה מציק לי,‬
‫כדי שתתנקם על מה שהאנשים שלי עשו לך.‬
‫בסדר. אני מניחה שאם זה מה שמספק אותך,‬
‫אז תעשה את זה, לעזאזל.‬
‫תקשיב, ספו, תקשיב.‬
‫אנחנו רק רוקדות.‬
‫רק מכייפות קצת.‬
‫המסיבה נגמרה.‬
‫סיה?‬
‫סיה.‬ ‫-היי.‬
‫רוצה לרקוד?‬
‫לכי תזדייני.‬
‫אתה תלך להזדיין.‬
‫לא, זה מספיק.‬
‫לא. אני רוצה זיכרונות יפים ממך לאחר שאסע.‬
‫יש לך מספיק.‬ ‫-רק עוד פעם אחת.‬
‫זה מספיק.‬
‫הוא פגע בך?‬
‫הוא לא יעשה לי את זה.‬
‫חשבת על ההצעה?‬
‫איזו הצעה, סבתא?‬
‫אמרתי לסבתא שלך‬ ‫שאת יכולה להיות דוגמנית בקייפטאון.‬
‫אז זה העניין.‬
‫לא.‬
‫זה לא משנה.‬
‫מה שחשוב זה…‬
‫מה שתחליטי.‬
‫לא אשאיר אותך כאן.‬
‫למה לא?‬
‫היא אמרה לי…‬
‫שיש שם יותר אפשרויות מאשר כאן.‬
‫לא, סבתא.‬
‫טוב, אז תעזרי לי להבין.‬
‫לא, סבתא.‬
‫ילדתי, אמרתי לך…‬
‫תעזרי לי להבין.‬
‫אולי כדאי שנניח לסיה להחליט בעצמה.‬
‫אל תתערבי.‬
‫סבתא, אל תנסי לשכנע אותי…‬
‫לעזוב אותך. לעולם לא אעשה את זה.‬
‫מעולם לא ביקשתי שתישארי.‬
‫תני לה זמן.‬ ‫-זמן…‬
‫כן. הדבר הזה.‬
‫כן.‬
‫היי, לבנה.‬ ‫-היי.‬
‫רוצה לברוח?‬
‫קדימה, רוצי.‬
‫אתה יודע מה היא רוצה?‬ ‫-מה?‬
‫היא רוצה לשחות. בוא נטביע אותה.‬
‫רוצה לשחות?‬
‫יש לך תוכניות לבחורה שלי.‬
‫רוצה לזיין אותה עם זה?‬
‫זה הזין שלך?‬ ‫-לא!‬
‫רק רציתי לעזור לה.‬
‫לעזור לה במה?‬
‫זה לא משנה.‬ ‫היא לא זקוקה לעזרתי, אז סיימנו.‬
‫סיימנו.‬
‫היי, אחי.‬
‫למה אתה מחכה?‬
‫נעשה את מה שבאנו לעשות.‬
‫אבל אתה רואה אותה.‬
‫מה אני רואה?‬ ‫-היא סתם לבנה.‬
‫היא פוחדת.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-אתה יודע שאני לא פוגע בנשים.‬
‫אני חושב שאתה משתגע.‬
‫רק בגלל שלא אעשה כלום…‬
‫לא אומר שאתה לא צריך לעשות את זה.‬
‫אתה…‬
‫תטפל בה, ידידי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫לא משהו.‬
‫זהו.‬
‫זהו. בואי הנה.‬
‫את?‬
‫אל תדאגי, את במקום מוגן.‬
‫מהו הריח הזה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני בגיהינום?‬
‫את שואלת יותר מדי שאלות, ילדתי.‬
‫פשוט תשבי ותירגע.‬
‫אני מכירה אותך.‬
‫היית באנדרטה. התפללת.‬
‫זה יותר כמו טיהור.‬
‫כמה זמן הייתי כאן?‬
‫תנוחי, בבקשה. תנוחי.‬
‫לא. אני חייבת ללכת.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫איפה הבגדים שלי?‬
‫את בכלל יודעת מי את?‬
‫כן, אני יודעת מי אני.‬
‫טוב, תירגעי.‬
‫תירגעי.‬
‫היי רגועה.‬
‫תירגעי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫תירגעי.‬
‫תארי לך שתהיי דוגמנית.‬
‫תהיי רצינית.‬
‫היא משוגעת. היא רצתה לנצל אותי.‬
‫כאלו הם הלבנים.‬
‫הם תמיד מנצלים אנשים.‬
‫כן, אבל ראיתי אותך.‬
‫פחדת.‬
‫אני?‬
‫אולי קצת.‬
‫הבכת אותי.‬
‫בסדר.‬
‫עשיתי דבר אידיוטי.‬
‫אידיוטי?‬
‫אני אידיוט.‬
‫האידיוט שלך.‬
‫עכשיו?‬
‫ספו, רד.‬
‫מאיפה התיק הזה?‬
‫החבר'ה מצאו ומכרו לי אותו.‬
‫לא, זה התיק של טיירה.‬
‫שטויות, יש הרבה תיקים כאלו ברחבי העיר.‬
‫אלוהים.‬
‫ספו, מה עשית?‬
‫הם לא יתחמקו מזה.‬
‫הבחור המזוין והבריון שלו, אני אתפוס אותם.‬
‫כשאסיים איתם, הם יירקבו בגיהינום.‬
‫תשתי.‬
‫זה ורוד.‬
‫תשתי.‬
‫אלוהים. זה מתוק מדי.‬
‫זה לא יועיל לך.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫תשתי.‬
‫-אני…‬
‫תשתי!‬
‫איפה הבגדים שלי?‬
‫בוקר טוב לכולם,‬
‫אתם בידיו של אחד המדריכים‬ ‫הטובים ביותר בעיר.‬
‫מה את רוצה, נודניקית?‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני מחפשת את האישה הלבנה.‬
‫הינה הלבנים, אנחנו איתם.‬
‫לא, האישה שתמיד יש לה מצלמה. טיירה.‬
‫החכמולוגית.‬
‫זאת שאמרה לאנשים שהסיורים שלי משעממים.‬
‫אני לא יודע.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותה,‬ ‫אמרו לי שמדריכה מקומית עושה לה סיורים.‬
‫כן, הייתי אמורה לעשות את זה,‬ ‫אבל אני לא מוצאת אותה.‬
‫אז את לוקחת אוכל מהשולחן שלי.‬
‫את מדריכת סיורים?‬
‫מומחית לשארפוויל? את מוסמכת?‬
‫לא…‬
‫מה אתה יודע על המקום הזה?‬
‫את יודעת מה? לכי.‬
‫לכי מכאן.‬
‫לכי לפני שאסטור לך,‬ ‫ויאשימו אותי באלימות כנגד נשים.‬
‫אז, כמו שאמרתי, בוקר טוב.‬
‫אנחנו נמשיך בסיור שלנו…‬
‫למה קמת מהמיטה?‬
‫מה את רוצה?‬
‫את חלשה מכדי להיות פה.‬
‫אני חייבת לחזור.‬
‫בבקשה, עזרי לי לחזור.‬
‫אנשים רוצים להתקדם ואת…‬
‫את רוצה לחזור?‬
‫לאן עוד אלך?‬
‫איפה היית לפני שבאת לכאן?‬
‫אני רק זוכרת שנפלתי לנהר.‬
‫טבעתי.‬
‫תודה שהצלת אותי, מאם זיקודה.‬
‫לא, לא הצלתי אותך. הנהר פלט אותך.‬
‫אני לא מופתעת.‬
‫רוב הגברים בחיי עשו את אותו הדבר.‬
‫את מתפללת?‬
‫מה? לא.‬
‫רק דואגת לארוחת הערב.‬
‫סבתא.‬
‫סבתא… אלוהים.‬
‫סבתא, את מבינה‬ ‫למה אני לא יכולה לעזוב אותך?‬
‫בסך הכול נמנמתי קצת. ידעתי שתעירי אותי.‬
‫לקח לך זמן רב מדי.‬
‫אני מצטערת, סבתא.‬
‫הלכתי לחפש את טיירה.‬
‫אני חוששת שקרה לה משהו רע.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫אני לא מוצאת אותה.‬
‫תחפשי אותה.‬
‫איך, סבתא?‬
‫אולי היא עזבה.‬
‫לא, בדקתי באכסניה שלה.‬
‫היא לא עזבה.‬
‫תחפשי אותה, או שאני אעשה את זה.‬
‫לא, סבתא. את לא מסוגלת.‬
‫למה שלא תבקשי מספו‬ ‫לחפש אותה ביחד עם החברים שלו?‬
‫אני חושדת שהוא עומד‬ ‫מאחורי ההיעלמות של טיירה.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫היא עשה משהו.‬
‫יודעת מה, ילדתי?‬
‫אם אי פעם איעלם,‬
‫אני רוצה שתחפשי עד שתמצאי אותי.‬
‫סבתא, אני אפילו לא יודעת אם היא בחיים.‬
‫עמוק בפנים… מה את מרגישה?‬
‫לכי לחפש אותה.‬
‫אז ילדתי…‬
‫אני נביאה.‬
‫נביאה?‬
‫כן, אני מרפאת אנשים בעזרת תפילה ומים.‬
‫ובכן, משככי כאבים היו עושים את העבודה.‬
‫הייתי יוצאת מכאן במהרה.‬
‫אולי הכאב שלך הוא לא מהסוג‬ ‫שניתן לתקן באמצעות משככי כאבים.‬
‫כן.‬
‫בלשון המעטה.‬
‫הבחורה הצעירה, היא הבת שלך?‬
‫אז ידעת שהיא תבוא, נכון?‬
‫לא הייתי בטוחה.‬
‫אל תשקרי!‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת. אני יודעת שאת פוחדת.‬
‫אחי.‬ ‫-כן.‬
‫מה גילית שם?‬
‫יש ספר עם שמות של כל השוטרים‬ ‫שהיו מעורבים בתקרית נגדנו.‬
‫תנחש איזה שם מופיע שם?‬
‫מי?‬
‫העבודה הראשונה של אבי‬ ‫הייתה כאן, בשארפוויל.‬
‫לפני 20 שנה.‬
‫בלאק.‬
‫הם עשו דברים רעים. ממש רעים.‬
‫הטבח.‬
‫הוא תמיד התפאר בזה.‬ ‫הוא מעולם לא הרגיש חרטה.‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫אני צריך לספר לסיה.‬
‫קדימה. בוא נעשה את זה.‬
‫הוא הסווה את כאבו בשקר, כי ש…‬
‫הוא יוכל לחיות עם זה.‬ ‫כדי שזה יעזור לו לישון.‬
‫לישון? הוא צרח מתוך שינה.‬
‫הוא צרח כל הזמן מסיוטי לילה.‬
‫ואז הסיוט הרג אותו.‬
‫זה היה לפני חודש.‬
‫ואז ידעתי.‬
‫לא באת לכאן כדי לצלם תמונות.‬
‫שום דבר לא היה הגיוני…‬
‫עד שראיתי אותה.‬
‫ראית?‬
‫אותה.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫הנהר.‬
‫את יודעת שזה נשמע מטורף, נכון?‬
‫מאם זיקודה הצילה אותי.‬
‫לא, אמרתי לך שלא הצלתי אותך.‬
‫הנהר פלט אותך כי את לא שייכת לכאן.‬
‫גם היא קצת דפוקה.‬
‫נראה שאצטרך עוד דגים היום, אז…‬
‫תנו לי ללכת.‬
‫היי, סיה!‬
‫סבתא.‬
‫ספו.‬
‫אני מחפש את סיה.‬
‫את יודעת איפה היא?‬
‫היא הלכה לנהר.‬
‫מה קרה? מה היא עושה בנהר?‬
‫היא הלכה לתקן את מה שהרסת.‬
‫ספרי לי, סבתא.‬
‫מה עשיתי?‬
‫מה שאתה תמיד עושה.‬
‫אבל לפחות…‬
‫כל אחד מקבל את מה שמגיע לו.‬
‫האמת תמיד יוצאת לאור.‬
‫אז את חושבת ש…‬
‫צריך לעצור אותי, כי פגעתי…‬
‫באדם לבן?‬
‫אף אדם לבן לא נענש‬ ‫על המוות חסר הרחמים של אנשינו.‬
‫זה נראה לך הוגן?‬
‫תגיד את זה למשטרה כשיעצרו אותך.‬
‫את יודעת, סבתא, האמת היא…‬
‫אני צריך מישהו עם כוח.‬
‫כמוני וכמו מוסי.‬
‫ולא אדם חולה כמוך.‬
‫בגלל אנשים כמוך…‬
‫לעולם לא נפזר את הענן האפל הזה.‬
‫אנשים כמוני?‬
‫מי פגע באנשים שחורים?‬
‫הורג אותם כמו עזים?‬
‫אפילו כשאני מתנגד לנקמה של אנשינו,‬
‫הם באו לכאן מדי יום…‬
‫כדי לשמוח לאידנו.‬
‫כדי להראות לנו שהסכמנו להישאר טיפשים,‬ ‫כדי שהם יתאכזרו אלינו.‬
‫האישה הלבנה שכל כך חשובה לך,‬ ‫היא בדיוק כמוהם.‬
‫לא.‬
‫גיליתי משהו על האישה הלבנה.‬
‫ברור שהיא הגרועה מכולן.‬
‫אני מקווה שהיא‬ ‫והמשפחה שלה יישרפו בגיהינום.‬
‫אני מבינה את הכאב שלך.‬
‫העניין עם כאב…‬
‫דבר אחד עוצר אותו.‬
‫המוות עוצר אותו.‬
‫לא, אחי, רגע.‬ ‫-היי!‬
‫ספו, אחי.‬
‫ספו.‬
‫ספו, מה עשית?‬ ‫-רוצה ללכת לכלא?‬
‫רוצה ללכת לכלא?‬
‫תתנהג כמו גבר.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫תחזרי לקייפטאון, את בסכנה כאן.‬
‫בואי איתי.‬
‫את יודעת שאני לא יכולה.‬ ‫-ניקח את סבתא שלך איתנו.‬
‫אני לא רואה את זה קורה.‬
‫סבתי מכירה רק את שארפוויל.‬
‫סבא שלי…‬
‫בעלה, נהרג גם הוא בטבח.‬
‫החיים שלנו סובבים סביב אינסולין.‬
‫ללכת לבית החולים, ולקבר של סבא שלי.‬
‫זה לא נשמע כמו חיים טובים.‬
‫כאילו שהחיים שלך מושלמים?‬
‫אולי זה לא מה שיש בחיים…‬
‫אלא מי שנמצא בהם.‬
‫את לא יכולה להניח לי, מה?‬
‫גם את לא יכולה, סיה…‬
‫להניח לי.‬
‫רוחות רעות מרחפות.‬
‫רוחות רעות מרחפות, אבא.‬
‫לפני שבאת, הכול היה ברור בחיי.‬
‫זה לא היה הרבה, אבל לפחות זה היה ברור.‬
‫עכשיו שום דבר לא הגיוני.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היי, סיה!‬
‫ספו. אנחנו צריכות ללכת.‬
‫לא. זין על זה. נמאס לי לברוח.‬
‫בחייך, ספו.‬
‫בוא נדבר.‬ ‫-מה זה השטויות האלו?‬
‫תתחפף!‬ ‫-רגע.‬
‫מה אתן עושות כאן?‬ ‫-ספו, בבקשה, עזוב את זה.‬
‫לעזוב את זה?‬
‫לא אחזור. די עם השטויות.‬
‫בבקשה, ספו.‬
‫מה שקרה בינך לבין טיירה כבר לא משנה.‬
‫טיירה תשכח הכול.‬
‫היא תשכח שזה קרה, הכול יחזור לקדמותו.‬
‫אי אפשר לשכוח. את מכירה אנשים לבנים?‬
‫אם תפגעי בה, היא תספר לכל העולם.‬
‫אבל כשהם פוגעים בנו, זה סיפור אחר לגמרי.‬
‫אני אומרת לך, היא לא תספר.‬
‫טיירה, תגידי לו שלא תספרי.‬
‫רוצי, סיה. לכי.‬ ‫כשהוא יהרוג אותי, הוא יהרוג אותך.‬
‫לא. אף אחד לא הורג אף אחד.‬
‫זה מה שרצית, לא?‬
‫באת לשם הנקמה, אז הינה היא.‬
‫פקחי את עינייך.‬
‫אבא שלה…‬
‫היה אחד השוטרים,‬
‫שהרגו את האנשים שלנו.‬
‫זה נכון?‬
‫כן.‬
‫למה באת לכאן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫סיה, אני לא יודעת.‬ ‫-אני הכפרה שלך?‬
‫אולי. אולי כן, אולי לא.‬
‫אני רק יודעת שאני אוהבת אותך,‬
‫ואהבתי אותך הרבה לפני שראיתי את הנהר.‬
‫אהבה? בולשיט.‬
‫היא תסיים את מה שאביה התחיל.‬ ‫-אני אשלם על זה, נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫את בהחלט תשלמי על זה.‬
‫ספו, אני מתחננת.‬
‫בהחלט תשלמי על זה.‬
‫אני מתחננת, ספו!‬ ‫-תחזיק אותה!‬
‫ספו, אתה מכאיב לה!‬
‫עזוב אותה!‬
‫אנחנו לא נלחמים בבשר או בדם.‬
‫אנו סוגדים לך, אלוהים.‬
‫מה ל…‬
‫היכנסי, רוח הקודש!‬
‫ספו, מה עשית לה?‬
‫מה עשית לה?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫אנשינו סוף־סוף יוכלו לנוח.‬
‫תרפא בשעה שרוח השטן אורבת, אלוהים.‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫זה של סבתא שלך. היא לא צריכה את זה יותר.‬
‫ספו, מה עשית לסבתא שלי?‬
‫מה עשית לסבתא שלי?‬
‫הרגת את סבתא שלי!‬
‫הללויה.‬
‫תעזוב אותי!‬
‫ספו!‬
‫הסר את עבודתו של השטן!‬
‫עזוב אותי.‬
‫תתרחק ממני.‬
‫אני מצטער, אהובתי.‬
‫אני מצטער, בסדר?‬
‫טיירה הייתה שלי.‬
‫מה שעשית…‬
‫לקחת את העבר ואת העתיד שלי.‬
‫את אילצת אותי.‬ ‫-לא.‬
‫המעשים שלך קיללו אותנו.‬
‫אני יודעת שתמיד רצית לעשות את זה.‬
‫עכשיו תחיה את כל חייך במנוסה.‬
‫סיה…‬
‫סיה.‬
‫סיה!‬
‫מה נעשה עם סיה? היא תספר לאנשים.‬
‫ספו.‬
‫אני יודע.‬
‫תיתן לה ללכת?‬
‫אני לא יודע, אחי.‬
‫נמאס לי מסיה ומהמקום הזה. נמאס לי.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫נברח.‬
‫לכמה זמן?‬
‫לתמיד.‬
‫כן, ילדתי.‬
‫כעת טיירה התאחדה…‬
‫עם הנהר ועם הזמן.‬
‫אני רוצה שהנהר יפלוט אותה.‬
‫שישחרר אותה שוב.‬
‫הנהר פלט אותה, כי…‬
‫הרוח שלה נדדה ללא מטרה,‬
‫ולא הצליחה לעבור הלאה.‬
‫כי היא איבדה משהו חשוב מאוד…‬
‫ביום של הטבח.‬
‫היא מצאה את מה‬ ‫שהיא איבדה כשהיא מצאה אותך.‬
‫הרוח שלה כבר לא משוטטת.‬
‫היא כבר לא במנוסה.‬
‫במנוסה מפני מה?‬
‫היא לא ברחה משום דבר.‬
‫היא ברחה כדי לשחרר את עצמה‬ ‫מהגוף שפעם חיית בו.‬
‫כדי להגן עלייך.‬
‫הייתי שם?‬
‫כולנו היינו שם.‬
‫אפילו ספו?‬
‫ספו ייהרג על ידי חלום, ילדתי.‬
‫חלום מייסר.‬
‫אבל כפי שאמרתי קודם…‬
‫טיירה התאחדה עם הנהר ועם הזמן.‬
‫אל תבכי.‬
‫אל תבכי, ילדתי.‬
‫היא תחזור…‬
‫והיא תמצא אותך.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬